Николай Лилиев
Светът неспирно своя лик мени…

chitanka.info

СВЕТЪТ неспирно своя лик мени,

пощада нашата любов не чака,

годините, кервани в далнини,

изнизват се и вихром чезнат в мрака.

И времето, най-верният ни враг,

челата ни печални увенчава

на лятото с посърналия злак,

на есента с посърналата слава.

Жреци, на храм неизграден жреци,

на гордостта под горестното бреме,

кому са нужни модрите венци,

от земните си скърби що плетеме?

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.